Energia
Del MidCat al BarMar, les claus
Una canonada submarina entre Barcelona i Marsella substituirà el gasoducte que havia de creuar el Pirineu
![Del MidCat al BarMar, les claus Del MidCat al BarMar, les claus](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/b856ea10-4349-4cff-9ee7-019adbb398e0_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Amb la invasió de Rússia a Ucraïna es va desempolsegar el projecte del MidCat, el gasoducte que havia de connectar Espanya amb França a través del Pirineu, paralitzat des de fa anys. Una de les entitats que més va pressionar perquè es portés a terme aquest projecte va ser la patronal catalana Foment del Treball. El Govern espanyol va assumir la idea amb l’objectiu que en el futur servís perquè transités hidrogen verd. Després de l’última reunió dels presidents Pedro Sánchez, Emmanuel Macron (França) i António Costa (Portugal), el MidCat ha passat a ser història i l’alternativa pactada, batejada com a BarMar, sense que se n’hagin donat a conèixer gaires detalls, ni tècnics ni de finançament, és una canonada submarina entre Barcelona i Marsella per transportar hidrogen verd i, temporalment, gas natural.
La connexió
Un dels canvis principals és que la connexió, en comptes de fer-se a través del Pirineu, una idea rebutjada pel president francès per considerar-la costosa i per entendre que entraria en marxa d’aquí a uns anys, serà submarina. Aquest corredor verd de 360 quilòmetres connectarà el port de Barcelona, on hi ha la regasificadora més gran de les sis que té de la península Ibèrica (transformen el gas líquid transportat en barcos), amb el de Marsella. Això permetrà transportar el gas que procedeix d’Algèria a través de la península Ibèrica i portar-lo a França i d’allà a la resta d’Europa. Per això Alemanya, que ha pressionat perquè s’acordés algun tipus d’interconnexió per reduir la seva elevada dependència del gas rus, aplaudeix la iniciativa. El que sembla rebutjar-se és una altra connexió submarina entre Barcelona i el port italià de Liorna, que també reclamen entitats com Foment del Treball. Per assegurar les interconnexions de fonts renovables en el futur, l’acord inclou el compromís de concloure el projecte que connecta Celorico da Beira, a Portugal, i Zamora (CelZa).
La matèria primera
Un altre dels canvis respecte al MidCat, pensat per al transport del gas i en el futur modificar-lo perquè pogués circular-hi hidrogen verd, és que es pensa al revés. És a dir, es dissenyarà per portar hidrogen verd, un combustible no contaminant obtingut mitjançant l’ús d’energies renovables, i inicialment, durant un període de transició, perquè hi circuli gas natural.
El finançament
Una de les claus del projecte, com va passar amb el MidCat és qui o com es finançarà. La ministra de Transició Ecològica, Teresa Ribera defensava que, al ser un projecte europeu, el finançament del MidCat hauria d’anar a càrrec de la Unió europea (UE). No s’ha detallat en el cas del BarMar d’on sortiran els diners o qui el finançarà. Aquest és un assumpte essencial. Espanya aposta pels fons europeus. Aquest serà un dels punts de discussió en les pròximes setmanes. Tampoc s’ha donat a conèixer el cost d’aquesta infraestructura.
Els vencedors i vençuts
Enterrar el MidCat, amb una inversió prevista de més de 3.000 milions d’euros en què havia de participar Enagás, sense cap alternativa, hauria sigut una autèntica derrota per a Espanya i Portugal, que també es beneficia del BarMar i millorarà la seva interconnexió amb la xarxa espanyola. Amb la nova infraestructura proposada, el president francès, Enmanuel Macron, evita conflictes interns a l’enterrar un gasoducte que havia de discórrer per una zona protegida. Per la seva banda, Pedro Sánchez i António Costa, els presidents d’Espanya i Portugal, poden ‘vendre’ que han aconseguit un acord per a una interconnexió amb la resta del continent. Una de la idees és que Barcelona i, per tant, Espanya, es converteixi en el ‘hub’ del gas i després de l’hidrogen verd del sud d’Europa. És una cosa que estimula també un projecte previst amb fons europeus com la vall de l’hidrogen a la zona de Tarragona i que ha merescut l’aplaudiment del president Pere Aragonès.
Els terminis
Aquesta és una de les incògnites, ¿quan podrà funcionar la nova infraestructura? No s’han donat a conèixer previsions en aquest sentit, però en tot cas es tracta d’una obra a mitjà o llarg termini, amb qüestions essencials per resoldre com el finançament. És una de les claus: si es considera un projecte entre països individuals o un projecte d’envergadura europea i que, per tant, mereix ser finançat per Brussel·les.
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- Les reaccions Espanya s’aboca en felicitacions al director
- Festival de cine de Venècia Almodóvar toca el cel a Venècia
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»