Entendre-hi + amb la història Opinió Basada en interpretacions i judicis de l’autor sobre fets, dades i esdeveniments.
Festivals: pau i amor (i negoci també) | + Història
Tal dia com aquest dijous es posava punt final a Woodstock, el festival més famós del món. Des de llavors, cada vegada n’hi ha més a tot arreu. De fet, aquest estiu es podria anar saltant de poble en poble passant d’un concert a l’altre.
![Festivals: pau i amor (i negoci també) | + Història Festivals: pau i amor (i negoci també) | + Història](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/ff0f9ddd-6952-4bdc-8b99-5f76451c5fdb_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Amb la recuperació de la vida estiuenca prepandèmica, després de dos anys de restriccions, han tornat a proliferar els festivals de música. A cada poble i ciutat, sigui d’on sigui i tingui el nombre d’habitants que tingui, s’organitza una sèrie de concerts. Val a dir que tot i que els cartells són d'allò més variats no n’arrisquen massa i la majoria d’actuacions són de gent consagrada. Fa la sensació que el que busquen els festivals és fer caixa venent el màxim d’entrades possible i sortir a la premsa perquè actua l’estrella de torn.
D’entre les diferents modalitats de festival que hi ha, la que mou més gent és la dels macroconcerts. En un sol indret i durant dos o tres dies hi ha una desfilada de grups que atrauen quantitats enormes de públic. Aquest tipus d’esdeveniments es va fer molt popular precisament ara fa 53 anys. Entre el 15 i el 18 d’agost de 1969 es va celebrar el famós Festival de Woodstock, una trobada mítica (i mitificada) que va suposar el zenit dels moviments contraculturals dels anys 60 als EUA. Al cartell hi havia tothom: Ravi Shankar, Joan Baez, Santana, Grateful Dead, Creedence Clearwater Revival, The Who, Joe Cocker i, per sobre de tots, Janis Joplin i Jimi Hendrix.
Tot i que Woodstock s’ha emportat la fama, molt abans altres esdeveniments musicals van obrir camí. De fet, si ens poséssim exquisits podríem dir que tot va començar quan els grecs del segle VI a. C. van organitzar els Jocs Pítics a Delfos en homenatge al déu Apol·lo. Allà les competicions musicals eren tant o més importants que les esportives i congregaven molts espectadors. Més endavant, durant l’Edat Mitjana, va passar una cosa similar amb les justes literàries.
Ara bé, la gran diferència és que després de la Segona Guerra Mundial, gràcies a la combinació de diferents factors, els grans festivals van poder eclosionar. Cal esmentar, per exemple, la popularització de la guitarra elèctrica i la proliferació del sistema d’amplificació. Això permetia fer música en grans recintes o espais oberts i que tothom la pogués escoltar. A més, també hi havia la consolidació de la ràdio i de l'enregistrament de so, afegit al preu cada vegada més assequible dels tocadiscs. Tot això va permetre la proliferació de programes musicals a les emissores i la possibilitat de poder comprar vinils a baix preu. ¿I qui eren els clients? Les noves generacions, nascudes després de 1945, que veien com el món que els oferien els adults no els agradava. Ells volien canviar les regles del joc i van sorgir els moviments contraculturals.
Entretots
Un dels principals focus va ser San Francisco, on gràcies a la presència de la Universitat de Berkeley hi havia una gran comunitat d’estudiants que s'ho va voler replantejar tot. I la música va ser una de les vies per on es va canalitzar aquesta energia. Sobretot, la que realitzava el grup Jefferson Airplane, fundat el 1965 i considerat pedra angular del rock psicodèlic. A mesura que creixia la seva popularitat també ho feia l’assistència als seus concerts, quan tocaven a llocs com el Golden Gate Park. Però allò no només era música, eren esdeveniments culturals on es llegia poesia i es feien tota mena de ‘performances’. Va ser la llavor per al Human Be-In, un festival celebrat el 14 de gener de 1967 i que està considerat el moment previ al famós Summer of Love, que aquell estiu va congregar unes 100.000 persones a la ciutat californiana. Per primera vegada en un mateix espai van confluir gent procedent de diferents tendències: des de ‘hippies’ fins a activistes per als drets civils, passant per col·lectius feministes i artistes d’avantguarda. I només a 180 quilòmetres d’allà, entre el 16 i el 18 de juny s'organitzà el Monterey International Pop Festival, un macroconcert on s'acabà de donar forma al que ja s’havia assajat al Human Be-In i que culminaria a Woodstock.
A partir d'aleshores arreu del món es va intentar imitar aquell fenomen i van proliferar els macroconcerts, perquè els promotors van veure que podia ser una bona estratègia per guanyar diners. De la mateixa manera que les poblacions turístiques han vist que també els va bé per promocionar-se i captar (encara) més visitants.
Notícies relacionades
Lluita antifranquista
A Catalunya, el fenomen dels festivals musicals no va trigar a arribar i van ser una eina més de la lluita antifranquista. El 1971, a Canet de Mar es van començar a organitzar les Sis Hores de Cançó i el juliol de 1975 es posà en marxa el famós Canet Rock, amb la participació dels grans noms de l’època excepte Jaume Sisa, que va ser censurat per la dictadura.
Entendre-hi + amb la història
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’