FINAL DE LA CHAMPIONS
El Madrid juga contra la seva llegenda
«Patirem en el partit, sentirem por i això és bo», diu Ancelotti
L’equip alemany ha arribat a Londres gràcies a la desimboltura i un esperit indòmit
L’equip blanc busca la 15a Copa d’Europa després de guanyar les seves últimes vuit finals
Els blancs fugen del favoritisme, però arriben a Wembley sense haver perdut ni un partit en aquesta edició de la competició (vuit victòries i quatre empats). El Dortmund va ser el líder del ‘grup de la mort’ i va tombar després Atlètic i PSG sense ser favorit.
![Modric, Lucas Vázquez y Vinicius durante el entrenamiento del Real Madrid en Wembley Modric, Lucas Vázquez y Vinicius durante el entrenamiento del Real Madrid en Wembley](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/c35fad51-2a69-4ea6-8324-f1e991fa2d1d_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Modric, Lucas Vázquez y Vinicius durante el entrenamiento del Real Madrid en Wembley /
El Reial Madrid trepitjarà la gespa del litúrgic estadi de Wembley, una de les joies de la corona, a la recerca de la seva quinzena Copa d’Europa. I ho farà en un ambient paradoxal en el qual la frase més escoltada aquests dies al vestidor blanc ha sigut "¡No ens hem de confiar!". Afirmació que implícitament admet aquest favoritisme que incomoda els futbolistes mentre delata l’optimisme antropològic de la seva afició. Ho advertia Modric a la sala de premsa: "Tots ens donen favorits per molt, però el partit està al 50%. Juguem contra un gran que ha fet una gran temporada en la Champions".
Per alguna cosa a la banqueta visitant despatxa el més escèptic dels entrenadors, un Ancelotti que va desterrar la paraula "confiança" del seu vocabulari un 23 de maig a Atenes, després de perdre amb el Milan una final que guanyava el Liverpool (3-0) al descans. Des d’aleshores Carlo no ha tornat a donar res per fet, la millor manera d’afrontar aquesta final trampa en la qual tots aposten per un triomf blanc per la consistència de l’equip i el pes històric de la seva samarreta. El Reial Madrid enfila la seva 18a final de Copa d’Europa (amb només tres derrotes) buscant enllaçar el que seria el seu vuitè títol consecutiu sense fallar. No hi ha cap més club que exemplifiqui millor que "les finals es guanyen, no es juguen". Les cases d’apostes taxen aquest favoritisme merengue pagant la victòria blanca a un exigu 1,30 per euro invertit, mentre que el triomf alemany es dispara fins als 3,25. Però Carletto ha sigut molt clar amb els seus jugadors: "Patirem en el partit. Sentirem por i això és bo. L’èxit és a prop". Missatge a un vestidor que arriba a aquesta final sense conèixer la derrota en aquesta edició de la Champions (vuit victòries i quatre empats), però que ha coquetejat amb l’abisme contra el City, el Bayern i, en menor mesura, davant el Leipzig. Un equip que ha convertit en les últimes temporades l’angoixa en la seva zona de confort.
A més, la trajectòria del Borussia en aquesta Champions genera com a mínim inquietud. Els alemanys van sortir líders del grup de la mort per davant de París Saint-Germain, Milan i Newcastle, per després deixar a la cuneta l’Atlètic i, de nou, el PSG de Mbappé. En cap dels casos eren favorits, ni per passar en el seu grup ni per superar les eliminatòries, però els nois de Terzic han desbordat tothom amb una actitud infrangible i una desimboltura incontenible. Sancho i Adeyemi, que s’acomiaden del curs al no haver sigut convocats per les seves seleccions per a l’Eurocopa, dibuixen un somriure al seu equip per banda mentre Füllkrug actua de martell piló en punta i Brandt exerceix de quarterback amb Sabitzer passant l’escombra i Emre Can el pal de fregar a la seva esquena. Un equip que esprem cada pilota robada amb transicions verinoses que martiritzen el seu rival. Divertiment alemany disfressat d’un futbol d’anada i tornada.
Notícies relacionadesAncelotti, que no vol caure en la seva trampa, mantindrà la seva recepta clàssica: una defensa "pessimista" i un atac "optimista". Carletto elogia el "pessimisme" de defenses com Nacho, sempre preparat per a la pitjor de les situacions, mentre promou en atac l’entusiasme indomable de Vinícius i el futbol llibertari de Bellingham. El Madrid, que mirarà d’esquivar els entrebancs dels borussers, planeja una final en bloc mitjà tancant passadissos en el mig amb Camavinga i Valverde com a factors correctors. Kroos cuinarà el joc en el seu comiat mentre Jude emplatarà les ocasions i Vinícius i Rodrygo salpebreran l’atac amb el seu dinamisme habitual.
S’enfronten els dos equips més indòmits d’aquesta Champions. Dos rivals que no saben rendir-se i que prefereixen morir drets a viure de genolls. Per això hi haurà molts partits dins del mateix partit. Només si el Madrid envia primer a la lona al Borussia tindrà certa tranquil·litat davant la irracionalitat militant d’un entrenador, Terzig, que abans d’asseure’s a la banqueta va ser un maó més d’aquest mur que la seva afició aixeca a la grada i que tenyeix de groc i negre l’atmosfera dels partits. Allà els borussers no tenen rival.
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’
- L’escenari de les regates canvia en plena carrera
- BARCELONEJANT El Rei es relaxa i Colau se’n va