¡Adeu, Israel!
![Protestantes pro-Palestina piden que la Universidad de California desinvierta en proyectos con Israel Protestantes pro-Palestina piden que la Universidad de California desinvierta en proyectos con Israel](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/917b841f-b941-48ba-b0e2-d507219beb21_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Protestantes pro-Palestina piden que la Universidad de California desinvierta en proyectos con Israel /
Un dia com avui fa 76 anys, Israel celebrava la vigília de ser reconegut com a Estat. L’Organització de les Nacions Unides va reconèixer no només que els jueus havien de tenir una pàtria, sinó també que el lloc era a Palestina, la terra promesa a Abraham en la Bíblia. Des del primer dia, Israel va haver de defensar-se. Els àrabs d’aquelles terres van percebre la decisió com una despossessió i van apel·lar als seus germans musulmans per atacar-los.
Sense l’acord de l’ONU, Israel no hauria sigut mai un Estat, i sense el suport d’Occident no hauria pogut subsistir. Per això sembla una broma que l’ambaixador israelià en aquest organisme internacional, en una escena patètica, hagi triturat la Carta de les Nacions Unides ara que aquest organisme ha decidit donar més rellevància –no encara l’estatus de país membre– a Palestina. La història es repeteix. Llavors, l’ONU va buscar protegir els jueus, però avui, molt més tímidament, intenta evitar l’aniquilació palestina. ¿Per què acceptar que la legitimitat d’uns és superior a la d’altres?
Els palestins fa mig segle que lluiten, no perquè siguin terroristes, no perquè defensin interessos llunyans, sinó per defensar el poc que els queda de territori: una petita franja assetjada a Gaza i enclavaments dispersos per tot Cisjordània. La convivència sembla impossible. Israel no ha fet res per integrar-se i ara clama venjança pels atacs –terroristes, sí– dels seus ocupats. Sotmet i massacra una població que no té exèrcit, i no distingeix entre enemics de Hamàs i la població civil. Un terç de les víctimes d’aquesta guerra són menors i un altre terç són civils sense capacitat de defensar-se. Israel guanya la guerra, però perd el relat, especialment a Occident, el seu principal aliat, on els nostres joves acampen en protesta per una invasió que veuen tan injusta com el genocidi nazi sobre els jueus. I aquí és on comença a perdre Israel. La guerra no només es guanya al front. Aquí, a la rereguarda de la nostra opinió pública, comencen a veure’s molts mocadors d’adeu.
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’