Stevie van Zandt, de rocker a activista educatiu
«La música no és només una cançó, és molt més que això», emfatitza el guitarrista
El guitarrista de l’E Street Band va visitar l’escola Thau, de Sant Cugat, per constatar in situ l’aplicació del seu programa educatiu Teach Rock, destinat a estimular el coneixement a través de la música.
![Stevie van Zandt, de rocker a activista educatiu Stevie van Zandt, de rocker a activista educatiu](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/afd82da9-9df7-4b9f-876c-0fc4a6f4f3c6_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Confessa que anar a classe se li feia costerut. «¡Era un estudiant terrible!», riu Stevie van Zandt. Però ahir va matinar, o gairebé, per acudir a l’escola Thau, a Sant Cugat del Vallès, i constatar in situ com es desenvolupa en aquest centre el programa pedagògic que un dia va posar en marxa, Teach Rock, amb la finalitat que els joves alumnes accedeixin al coneixement a través de la música. Tot per «integrar l’art en l’ensenyament, no com a activitat extraescolar», i amb un audaç objectiu final: «Hem de transformar el sistema amb vosaltres i donar-vos una raó per anar a l’escola», va sentenciar.
Així que el guitarrista de l’E Street Band, músic amb la seva pròpia obra en solitari (i actor, i radiofonista, i emprenedor discogràfic), s’ha convertit en un activista educatiu des que, una dècada enrere, a l’observar com la mitjana de les notes escolars baixava al seu país, es va arremangar per impulsar Teach Rock amb Springsteen, Martin Scorsese, Bono i Jackson Browne. El professor de la història del món contemporani Maur Gascó va viatjar el 2019 als Estats Units per conèixer aquest programa i a la seva tornada va treballar per implantar-lo a la Thau.
Nova metodologia
Van Zandt va visitar ahir el centre escolar, on va saludar l’alcalde de Sant Cugat, Josep Maria Vallès, i va xerrar amb alumnes (de 2n a 4t d’ESO, entre 13 i 16 anys) i els seus mestres, i va explicar a la premsa de què va tot això. Es tracta d’acostar-se a una figura com Beyoncé, per exemple, i a partir d’ella, estirant el fil, anar a parar a la seva predecessora Aretha Franklin i el seu feminista Respect, a la realitat obrera de Detroit dels anys 60, al paper del gòspel com a preludi del soul, a la lluita pels drets civils... «La música no és només una cançó, és molt més que això», va emfatitzar el músic. Maur Gascó en va posar un altre exemple: les seves classes sobre l’imperialisme i el «concepte de racisme, que és una justificació ideològica per quedar-te uns territoris». L’àlbum Sun city, que denunciava l’apartheid sud-africà i que Van Zandt va impulsar el 1986 (amb un all stars amb Springsteen, Dylan, Peter Gabriel, els rapers de Run DMC i molts altres col·legues solidaris), és un material propici per endinsar-se en aquest temari.
Es tracta d’una «nova metodologia destinada a una nova generació», apunta el músic. Tot ha canviat, ve a dir. «Dir als joves que vinguin, estudiïn i que això que algun dia ho utilitzaran en la vida ja no serveix. Necessiten utilitzar-ho ara. No fa falta que es treguin els auriculars: acostem-nos nosaltres al que estan escoltant, sapiguem el que els interessa», va afegir. Qualsevol material musical pot despertar la seva curiositat si s’explica el context i les seves implicacions. «Si els parles de Chuck Berry, pot ser que no els interessi, però potser la seva actitud canvia si els dius que ell va ser qui va institucionalitzar l’adolescència, perquè abans d’ell es passava directament de la infància a l’edat adulta».
Little Steven es confessa «un home afortunat de la generació més afortunada», perquè va viure a temps real el que considera «el renaixement musical entre els anys 50 i 70, amb el rock-and-roll i el soul, i el despertar de la consciència política que va encarnar Dylan, influït pels poetes beat». La seva peripècia alimenta un documental, Disciple, que s’estrena aquest dissabte a HBO Max, coincidint amb la seva estada a Barcelona, on es veurà actuant amb la caravana de Bruce Springsteen & the E Street Band per partida doble, aquest dijous i dissabte a l’Estadi Olímpic. «Aquesta és una de les meves ciutats favorites i de les meves audiències preferides del món. Gaudí és Déu per a mi, més que el número u, perquè no hi ha ningú en el segon lloc». I res de comiat, almenys per la seva banda. «Estic segur que tornarem més vegades per aquí».
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’