Article de Xavier Bru de Sala Opinió Basada en interpretacions i judicis de l’autor sobre fets, dades i esdeveniments.
Les tribulacions del conseller Cambray
Els mestres haurien de començar a donar per perdudes les seves reivindicacions, per raonables que siguin. Les disposicions judicials sobre el percentatge de castellà són una paret contra la qual és possible estavellar-se, i sempre serà més prudent desviar-se per desfilar en paral·lel
![Les tribulacions del conseller Cambray Les tribulacions del conseller Cambray](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/9e3755f7-b720-4e9f-9ab4-49c7ec89f07a_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Així com el català ha sigut desposseït del títol, ja honorífic, de llengua vehicular exclusiva en l’ensenyament, els mestres haurien de començar a donar per perdudes les seves reivindicacions, per raonables que siguin. Les disposicions judicials sobre el percentatge de castellà a l’escola són una paret contra la qual és possible, a més de duríssim, estavellar-se, si bé sempre serà més prudent desviar-se per desfilar en paral·lel. El fil vermell de la credibilitat del Govern Aragonès, o millor dit d’ERC, passa lluny tant de la qualitat de l’ensenyament, com dels continguts, com de la insatisfacció, les emprenyades dels mestres o la persistència, i fins i tot la ràbia que explota en les manifestacions.
Entretots
En les actuals circumstàncies de divorci entre la Generalitat i la majoria independentista que va portar ERC i JxCat a una coalició tan forçosa com infructuosa, i donada la total absència d’alguna cosa que s’assembli a un full de ruta cap a alguna banda, ni que sigui per negociar el ninot de fira de l’amnistia, ni per descomptat el referèndum convertit en esfilagarsada fantasmagoria, la defensa, o no, de la llengua sí que afecta la sensibilitat de la parròquia que no la deixa de banda d'entrada, i fins i tot abans. Si la persistència reivindicativa dels mestres ja és a Catalunya, no a qualsevol país del nord enllà, una tribulació que causa pocs marejos, la polèmica sobre defensors o defenestradors del català l’empetiteix encara més. No importa, de fet, res del que passi, ni del que ha passat en els últims decennis, de portes endins de l’escola. Tothom que ho volia saber, fos ex, pre, post o anticonvergent, era conscient dels incompliments flagrants, habituals i extensius de la llei. No es tracta ara, doncs, de la realitat, sinó d’explotar en una mesura o en una altra la imatge de claudicació d’ERC. No per millorar la pròpia des de Junts, sinó a fi d’aproximar-se a l’objectiu compartit de la legislatura, que no és guanyar vots o voluntats sinó aconseguir que els altres perdin encara més.
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.