El turisme busca la sostenibilitat
L’arribada massiva de visitants estrangers a determinades zones aviva el rebuig social i posa en alerta el sector davant la demanda europea d’uns criteris més sostenibles. Les eleccions al Parlament Europeu determinaran la resposta que des de la UE s’ofereix a aquest sector clau de cara als pròxims cinc anys.
![El turisme busca la sostenibilitat El turisme busca la sostenibilitat](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/299c85df-43b2-4d9f-8acb-0744e63d9baa_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
El turisme és un dels principals motors econòmics d’Espanya, amb gairebé el 13% del PIB. Després de la mala ratxa viscuda amb la pandèmia, el sector viu una nova època daurada amb nous rècords de visitants estrangers i, sobretot, d’ingressos. L’any passat van arribar a Espanya 85,1 milions de visitants estrangers, un 1,9% més que el 2019, i van deixar al país 108.662 milions d’euros, un 18,22% més que abans del coronavirus. L’anhelada recuperació del turisme després de la pandèmia només s’ha vist entelada pel creixement desbordat dels turistes en algunes zones, que ha posat en alerta el sector i els seus residents davant la despersonalització que provoquen als barris o l’encariment del preu de la vivenda, entre altres qüestions.
Fa anys que Espanya vol reconfigurar el seu model turístic amb una aposta per un turisme més diversificat i desestacionalitzat i més rendible. I ha començat a fer-ho al llarg dels últims dos trimestres amb un creixement més gran dels visitants internacionals a la tardor i l’hivern, davant els de les estacions de primavera i estiu, així com amb un increment més gran dels visitants a les regions del nord del país davant les tradicionals destinacions de sol i platja (costa mediterrània i les illes). També amb una despesa mitjana més alta per turista.
Aquest és, precisament, l’objectiu principal de l’Agenda Europea Turisme 2030, acordada pels 27 països de la UE a finals del 2022 i que s’ha de desenvolupar durant el pròxim quinquenni: promoure i recolzar la digitalització i la innovació per aconseguir una oferta turística més competitiva i sostenible. SARA LEDO
Turistificació, lloguer vacacional i baixos salaris inflamen els arxipèlags.
En només quatre anys, les Canàries i les Balears han passat de veure platges, parcs i hotels buits a exigir mesures contra la massificació, el lloguer vacacional i la deficient redistribució de les rendes que genera l’activitat. És el recorregut economicosocial entre la pitjor fase de la pandèmia de la covid i les manifestacions que s’han anat celebrant a Mallorca i Eivissa o les que van abarrotar les principals ciutats de les Canàries el 20 d’abril passat, especialment Santa Cruz de Tenerife, on més de 32.000 persones van clamar per un canvi en la gestió del negoci turístic que, i aquí hi ha una de les claus del debat, representa als dos arxipèlags prop del 40% dels seus respectius PIB.
Darrere d’aquest viratge hi ha baixos nivells de renda, una gairebé inexistent oferta d’habitatge i massificació. Això explica per què els governs de les Canàries i les Balears han optat per lluitar a Brussel·les perquè s’estableixin límits a les compres d’habitatges per part d’estrangers. La idea és que la UE avali poder posar en pràctica una d’aquestes tres possibles mesures restrictives: establir un temps mínim d’estada a la regió per poder comprar una vivenda; la necessitat de comptar amb autorització prèvia per poder adquirir una casa o un pis o mesures fiscals que restringeixin les possibilitats dels estrangers per aconseguir un immoble a les illes. A les Balears apel·len a Europa a la «singularitat» per mirar d’aconseguir un objectiu que es presenta complicat, ja que Espanya no va incloure en el seu tractat d’adhesió a la UE cap clàusula que permeti restriccions a les compres d’immobles per forans. Aquest fet vulnera la lliure circulació de persones i de capitals. A les Canàries al·leguen la seva condició de regió ultraperifèrica, que sí que està reconeguda en el Tractat de Funcionament de la UE. Però així i tot, tampoc ho tindrà fàcil a Brussel·les. M. Á. MONTERO
Cap a una nova reconversió turística davant el canvi climàtic.
Diverses autonomies on s’ha mirat al cel més de l’habitual a l’hivern i primavera. Valgui com a exemple Catalunya, on les pluges de la primavera han salvat la situació gairebé en temps de descompte, ja que existia una seriosa amenaça d’estiu marcat per les restriccions i la fuga de turistes.
Però el que ha passat amb la sequera a Catalunya no és conjuntural. Ja el juliol del 2023, la Comissió Europea va publicar un estudi en què situa algunes altres zones d’Espanya –les Balears i Múrcia, sobretot– entre les regions europees on el turisme serà més vulnerable a les conseqüències del canvi climàtic. L’informe apunta que els patrons d’estacionalitat del turisme canviaran a favor de les regions costaneres més al nord, «amb un augment significatiu de la demanda durant l’estiu i principis de la tardor», mentre que les poblacions de platja de les regions del sud poden perdre turistes a l’estiu.
¿Què fa Europa al respecte? «Malgrat que Brussel·les no té competències específiques en matèria turística, sí que ha dictat des dels 80 diferents resolucions que incideixen sobre aquesta indústria, com els referents al comerç d’emissions de CO2 en el transport de viatgers, la gestió dels residus o la qualitat de les aigües de bany», remarca Laura Huici, que és professora de Dret Internacional Públic a la Universitat de Barcelona. El Parlament Europeu, continua explicant Huici, «té també la potestat per regular, per exemple, els usos del sòl o les condicions per a la construcció de nous hotels, sota el criteri de la protecció del medi ambient».
Per aquí també van els programes electorals dels diferents partits en aquests comicis europeus: la majoria de les seves propostes ambientals impliquen, de manera directa o indirecta, el sector turístic, gran consumidor de recursos naturals i gran damnificat en cas d’inundacions, onades de calor o altres fenòmens meteorològics extrems. Hi ha un consens ampli en la necessitat de reduir la petjada de carboni fomentant la circularitat i l’ús eficient de l’aigua. I els partits d’esquerra fan èmfasi a integrar el respecte a la biodiversitat amb el model turístic. «De fet, el turisme ha sigut el primer sector econòmic a Europa a fer els deures del Pacte Verd i ja el 2022 va presentar la seva pròpia proposta per a la transició ecològica i digital», destaca la professora de la UB. MARÍA JESÚS IBAÑEZ
L’ús i abús de la targeta sanitària europea i l’‘ocupació intel·ligent’.
El que concernia al turisme intel·ligent va ser el primer Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència (perte) que va impulsar el Govern d’Espanya amb fons europeus. Una mitjana pròxima als 100 milions anuals s’ha destinat a digitalitzar i promoure un turisme sostenible.
Benidorm va ser el primer destí intel·ligent assenyalat per l’Administració espanyola i les aplicacions han tocat de ple l’urbanisme, la mobilitat i l’ocupació. Europa ha valorat que per a la recuperació dels territoris s’aposti per les micropimes i l’ocupació rural. De cara al 9J, cal veure si l’aposta es mantindrà o es reorientarà, ja que la participació econòmica d’autonomies i ajuntaments sembla haver complicat la justificació dels fons.
Respecte a la sanitat, Europa ha avançat molt des que el 2012 va decidir posar en marxa la targeta sanitària europea (TSE) i encara més després de la pandèmia. No obstant a Espanya la vinculació d’aquest servei essencial amb el turisme presenta dos punts contraposats.
Les dades de l’INE van registrar 83,52 milions el 2023, un 39% més que l’any anterior. Es tracta de les partides associades a clíniques i hospitals, tractaments de benestar i altres associats a la cura. El turisme de salut representa només un 0,1% del total de la despesa, que continua liderant l’oci i les vacances (93.412 milions). Però davant aquesta dada n’hi ha un altre que es debat entre el dret als serveis i el frau. Aquí és on la UE té i pot exercir un paper clau. L’informe del Tribunal de Comptes va xifrar en 138,6 milions d’euros l’import de les factures emeses, vinculades al camp sanitari, pendents de cobrament amb els països de la UE l’1 de gener del 2018. Fa anys que els col·legis professionals denuncien una atenció a turistes que fingeixen un contratemps. Un dels casos més comuns són les operacions de maluc, en què el turista simula una caiguda i després es comprova que la seva lesió és anterior.
Amb l’arribada de les eleccions cal veure en quina mesura la UE està disposada que la targeta sanitària europea vagi lligada a un datàfon com demanen algunes comunitats autònomes i també si aquests avantatges els continuaran gaudint els britànics, una vegada superat el Brexit, entre altres qüestions pendents. ANA JOVER
El camí obert des de Galícia cap a un model sostenible.
El turisme de qualitat, sostenible, lligat a la natura, el patrimoni, la cultura o la gastronomia, i respectuós amb el paisatge i les poblacions, també forma part de l’oferta nacional i mira a Europa per ser competitiu. Un exemple d’això és l’Estratègia de Turisme de Galícia 2024-2030, una comunitat considerada exemple de planificació, que demana a la Unió continuar construint ponts per seguir impulsant polítiques de turisme més responsables, inclosos «factors com la sostenibilitat, el desenvolupament econòmic inclusiu i el respecte al medi ambient», tal com es va adoptar en l’Agenda Europea per al Turisme 2030.
El Govern central, dins del seu Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència que guia l’execució dels fons europeus Next Generation EU, dedica un programa específic al sector turístic, dotat amb 3.400 milions d’euros, amb l’objectiu d’avançar, precisament, cap a un model que sigui més sostenible, més rendible i de més qualitat per a tot el país.
En aquest context que acosta l’interès estratègic nacional i l’europeu fa uns dies, a Suècia, en l’assemblea general de NECSTour –la Xarxa de Regions Europees per a un turisme sostenible i competitiu– el director de Turisme de Galícia, Xosé Merelles, compartia el ventall d’eines sostenibles que Galícia utilitza per gestionar la seva oferta turística: la regulació de fluxos en llocs com la platja de Las Catedrales, el Parc Nacional Das Illas Atlánticas o la catedral de Santiago hi van ser presents. Hi va haver a més menció a l’Observatori de Sostenibilitat gallec, que permetrà actualitzar metodologies i monitoritzar l’evolució de les destinacions al territori a través d’un sistema estadístic d’observació integral.
Tot això no significa que aquesta autonomia s’escapi de la turistificació. El Camí de Santiago, ambaixador a escala mundial de la marca Galícia, ha sigut capaç d’atraure més de 440.000 pelegrins el 2023 i ha impactat de tal manera a Santiago, especialment al centre històric, que ha portat el seu ajuntament a proposar la regularització dels fluxos turístics a les zones de més afluència de visitants. Bona part dels habitants de la ciutat s’han vist desplaçats per efectes negatius del turisme, cosa que ha provocat una notable pèrdua de població al llarg dels últims anys a la zona monumental de la capital gallega i enfrontaments entre veïns i pelegrins. JACOBO TÁBOAS
El turisme ‘deluxe’ a l’alça i el fre a les visa or.
Espanya és un potent destí del turisme de luxe. Un informe elaborat per Círculo Fortuny, Perspectiva del mercat d’alta gamma d’Espanya, junt amb la consultora McKinsey & Company, assenyala la Xina, els EUA i els països del Golf com els tres pols clau d’atracció per a turistes que demanen productes d’alta gamma i exclusivitat, que ronden ja el milió de consumidors i presenten un perfil més exigent, en línia amb els estàndards marcats des de Brussel·les en l’Agenda 2030. A més, les golden visa o visats d’or han contribuït, aquests últims deu anys, al desenvolupament del fenomen, però els problemes interns amb el mercat de l’habitatge han derivat en el fet que ara se li posi fre.
La concessió de les golden visa va ser impulsada fa una dècada pel Govern de Rajoy, cosa que va permetre a estrangers de països extracomunitaris obtenir permís de residència a Espanya si invertien en compra de vivenda per més de 500.000 euros. Des d’aleshores, els que més han aprofitat la mesura han sigut ciutadans xinesos, nord-americans, iranians, mexicans i veneçolans, a més de russos i ucraïnesos i anglesos .
Ara l’Executiu de coalició ha decidit posar-hi fi, al·legant que vol acabar amb la tensió del mercat de l’habitatge i trobant l’oposició del sector immobiliari, especialment lligat al món del luxe i a zones de gran concentració turística: al llarg dels últims 10 anys s’han concedit 14.576 visats d’or, molt concentrats, segons dades del Govern, a Barcelona i Madrid i en províncies litorals com Màlaga, Alacant, València, així com a les Balears, on fins al 10% de les compres de cases per part d’estrangers en alguns punts de la comunitat estan vinculades a les golden visa.
Acabar amb aquest tipus de visats privilegiats és una demanda que la Comissió Europea ha estat fent als països membre des de l’any 2019 i que es va reforçar arran de la guerra d’Ucraïna el 2022: actualment no s’accedeix a la golden visa a Irlanda, a Àustria ni als Països Baixos. Portugal la va eliminar el 2023. «Els valors europeus no estan en venda», va afirmar el comissari europeu de Justícia, Didier Reynders, que va apel·lar al risc per a la UE d’obrir la porta a possibles casos de corrupció, evasió d’impostos o blanqueig de diners. VIRGINIA GUZMÁN
Propostes per a un sector que va per lliure a Europa.
Tot i que no hi ha cap debat polític obert a nivell europeu sobre el futur del sector turístic, una resolució adoptada el 2021 sobre turisme sostenible insta la Comissió Europea a respectar el dret de les autoritats locals a regular «contra les repercussions perjudicials del sobreturisme» i a tenir en compte les condicions de les regions ultraperifèriques, com les Canàries.
Notícies relacionadesAlguns partits sí que han inclòs referències al turisme en els seus manifestos de campanya. El Partit Popular Europeu es compromet «a reforçar el sector turístic» i a promoure el «ric patrimoni cultural, cosa que també contribuirà a impulsar el turisme a la UE». El turisme preocupa els Verds, tot i que posen el focus a limitar els «lloguers turístics a curt termini» per garantir que la vivenda continuï sent assequible i es mantinguin els lloguers baixos a les ciutats. I el mateix per a l’esquerra europea, que posa l’accent en l’impacte de l’activitat turística en l’accés a la vivenda.
La Unió Europea no té competències directes, però sí que posseeix eines per donar respostes a un sector que dona feina a més de 12 milions de persones i suposa el 10% del PIB europeu. La reforma del Tractat de Lisboa per primera vegada va establir les bases per desenvolupar una política europea de turisme al comprometre’s a promoure la competitivitat de les empreses i desenvolupar un enfocament integrat. SILVIA MARTINEZ
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’