Metonímies de ‘la zurda’
![Metonímies de ‘la zurda’ Metonímies de ‘la zurda’](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/2459a571-355b-4b18-8c10-827492baeda9_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
L’any 1935, el dramaturg americà Clifford Odets va estrenar una obra dramàtica i combativa que es deia Waiting for Lefty. L’acció transcorre sota els efectes de la crisi del 29 i és la història d’un grup de taxistes que volen fer vaga perquè estan tips de les imposicions d’un sindicat que és més aviat una farsa mafiosa que no pas una organització obrera. Esperen l’arribada d’un destacat dirigent que no acaba d’arribar mai, com un Godot avant la lettre. Per això, els taxistes, cansats d’esperar el líder salvador, decideixen emprendre ells mateixos, tots sols, la lluita obrera.
El drama no admet subtileses: és una peça radical d’esquerres que, en el seu moment (aquí, en l’època de la Transició) va tenir molt de predicament. Waiting for Lefty vol dir Esperant l’Esquerrà, però la versió espanyola va ser Esperando al Zurdo, i és així com encara es coneix. Que se sàpiga, el líder en qüestió no feia servir habitualment la mà esquerra, sinó que era ideològicament d’esquerres.
Ara, el PSOE ha recuperat –sense saber-ho– l’embolic d’aquella traducció i, estirant el fil dels insults de Milei ("va diciendo uno por ahí que somos zurdos"), reivindica els valors progressistes de l’adjectiu (ben desconeguts i estranys en aquest banda de món: els zurdos com a simpatitzats de les esquerres) i juga amb el nom de la mà (la zurda) que ha de servir per introduir la papereta socialista a l’urna de les europees.
Notícies relacionadesEn el vídeo de campanya hi ha tot de gestos amb l’esquerra (també el puny alçat, patrimoni socialista, en contra del puny dret, que és més aviat dels comunistes), però té gràcia que en un dels moments més emotius, just quan es reivindica la zurda com a instrument "para conquistar la paz", apareguin Zelenski i Sánchez encaixant amb la mà dreta.
És exactament allò que sempre s’ha dit, que la realitat no faci malbé un bon titular. O, en aquest cas, que una simple, innocent, habitual encaixada amb la dreta no malmeti l’imaginatiu discurs de la zurda, entesa en tota la seva magnitud metonímica.