CONTEXT
Els que no dormim
Representem el 40% de la població espanyola. Gairebé la meitat d’aquest país no dorm bé, malgrat ser una necessitat bàsica
![Els que no dormim Els que no dormim](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/2e9773ad-10db-4be3-a931-516662d20b99_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Els que no dormim bé ens reconeixem fàcilment. Som els que ens dutxem al matí per intentar dissimular la nostra letargia. Els que no llegim al metro o al tren per no temptar la sort, els de la mirada absent, els que mirem el telèfon sense intenció ni interès pel que apareix a la pantalla, els que ens aixequem abans que anunciïn la nostra parada perquè no confiem en la nostra energia. Els que no dormim no comencem un nou dia, allarguem una mala nit. Una més.
Representem el 40% de la població espanyola. Gairebé la meitat d’aquest país no dorm bé. El son és una necessitat tan bàsica per a l’ésser humà com menjar o beure.
És difícil imaginar un país en què el 40% de la població adulta no mengés o begués. Estaríem davant un problema de primer ordre, tindríem un país al límit del col·lapse. La diferència és que som tants els que estem en aquest costat del percentatge, en aquest 40% de la població que no recorda una nit plàcida, que l’hem acabat normalitzant.
Acabem justificant les nostres nits en blanc per l’estrès i les preocupacions, en definitiva pels vaivens de la quotidianitat adulta. I així, sota aquest paraigua de la vida i les seves coses és com el son ens acaba vencent, però quan i com ell vol: mentre conduïm per una carretera monòtona, minvant la nostra capacitat de concentració, descontrolant la nostra resposta emocional o devorant la nostra autoestima.
Coneixíem la relació entre la falta crònica de son i el desenvolupament d’algunes malalties, com la diabetis o algunes malalties cardiovasculars. Ara també sabem les conseqüències per a la nostra salut mental: ansietat, depressió o desequilibri emocional són també conseqüència directa de la pèrdua de son.
El son reparador es transforma en venjador quan no aconseguim domesticar-lo.
Notícies relacionadesEls que no dormim som incapaços de reconèixer-nos al metro quan tornem a casa. Carreguem amb el nostre dia i el nostre cansament. Al nostre cap una troca abstracta de pensaments inconnexos sobre la feina. Ens continua sorprenent la nostra capacitat de rendir quan estem rendits.
Només volem arribar a casa i desconnectar-nos. Sortir del bucle. No dormim perquè no podem. No podem perquè no dormim..
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’