Sis adolescents superen amb nota passar una setmana sense mòbil
L’Ariadna, l’Álex, el Ghassan, la Ghyta, la Martina i la Gibet, d’entre 12 i 16 anys, han viscut set dies de desconnexió digital amb satisfacció i ganes d’emprendre canvis. Creuen que és possible i desitjable passar menys temps amb l’‘smartphone’.
![Sis adolescents superen amb nota passar una setmana sense mòbil Sis adolescents superen amb nota passar una setmana sense mòbil](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/a32434c3-a53e-4a72-80fb-63439e145c01_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Repte superat i amb una nota excel·lent. L’Ariadna, l’Álex, el Ghassan, la Ghyta, la Martina i la Gibet, els sis adolescents d’entre 12 i 16 anys que durant una setmana han estat sense mòbil i han explicat les seves experiències a EL PERIÓDICO, han arribat al final del recorregut de la desconnexió digital amb gran satisfacció general i moltes ganes d’emprendre alguns canvis. Les seves mares, sense excepció, han aplaudit el desafiament i han detectat millores evidents en els seus fills quant a rutines, estat d’ànim i sociabilitat.
"Aquesta setmana he notat que estic fent més coses amb el meu germà i a casa. En parlo més amb la meva mare. Creia que seria més difícil", resumeix l’Ariadna, que ha viscut un doble repte: celebrar el seu aniversari sense mòbil i sense poder estrenar l’iPhone que li havia regalat el seu pare. Sí, hi ha hagut dies en què tots ells han desitjat tenir el mòbil però, sobretot, han sigut moments concrets en què estava establert que consultaven el telèfon. La Gibet, per exemple, aposta per reduir consums superflus: "Crec que ara faré el de sempre però intentaré trobar moments per desconnectar del mòbil".
Sobretot, han trobat a faltar poder comunicar-se amb els amics i els familiars. No obstant, també han sorgit moments inesperats com quan la millor amiga de l’Ariadna li va dir que s’apuntava a l’experiència o quan una amiga de la Martina es va presentar a casa seva, després de dies sense rebre resposta als seus whatsaps, per comprovar que estava bé.
Altres repercussions clares en més d’un participant, ratificades també per les seves famílies, han sigut un estat d’ànim més tranquil i menys irascible, més i millors hores de son i més temps de joc amb els germans, que han agraït estar amb "un altre Álex" o amb "una altra Gibet". L’abraçada de la Gibet a la seva germana el penúltim dia resumeix bona part de les conseqüències positives del repte en les relacions familiars. Hi ha hagut més jocs espontanis, migdiades, més xerrades i més innovació, com la classe de ioga de l’Ariadna a la seva àvia.
Futbol i ping-pong
També han admès en més d’una ocasió que esperaven que el repte arribés a la seva fi, que en determinades situacions se’ls feia costerut. També s’ha comprovat que, malgrat la prohibició a l’institut s’utilitza el mòbil sovint. Al marge d’això, els sis participants han optat per jugar a futbol o a ping-pong, o per distreure’s d’altres maneres. En algun moment, els seus amics els han anomenat pringats o s’han estranyat davant el repte.
"L’Álex ha estat molt més tranquil, carinyós i xerraire, i també ha jugat més amb el seu germà. El balanç ha sigut molt positiu. No m’ho esperava, pensava que estaria molt més irascible, enfadat", explica amb gran satisfacció la Silvia, la seva mare. La Nazha, mare del Ghassan i de la Ghyta, ho corrobora: "Ha sigut una molt bona experiència, sobretot he vist que els nens estan menys nerviosos, menys pendents del mòbil tot el dia quan sona o reben un missatge. Passen més temps junts i dediquen temps a coses més importants". Les mares han aprofitat el repte per plantejar que aquesta iniciativa tingui continuïtat. Canviant, per exemple, el contracte d’ús del mòbil per reduir hores de consum i xarxes socials. O per intentar desconnectar tots junts en les vacances d’estiu.
O per constatar, simplement, que es pot viure sense mòbil gran part del temps. Les mares també han experimentat que no saber si havien arribat a l’institut tampoc els ha provocat més angoixes. I han vist els xavals més comunicatius i, com explica la mare de l’Álex, menys competitius. Totes celebren que es portin a terme iniciatives com aquest repte.
La gran pregunta és si totes aquestes bones intencions dels sis joves, animats per les seves mares, tindran continuïtat. En principi, tots volen canviar, però també és cert que les seves mares dubten que aquesta voluntat es mantingui a llarg termini. La Ghyta afirma que tornarà a utilitzar-lo com abans. La Martina també, tot i que es compromet a no consultar-lo tant pel carrer quan va d’un lloc a l’altre. Es pot dir que quan se’ls ha proposat allargar el repte una setmana més o un mes, tots han rigut i han contestat: "¿És broma, oi?"
Xavier Casanovas, un dels impulsors d’Adolescència Lliure de Mòbil, celebra el repte al mateix temps que confessa haver quedat "amb els pèls de punta" al veure com es constaten algunes de les advertències que llança el seu col·lectiu. "Sorprèn que en tots els casos els familiars destaquin que sense mòbil els nens han estat més tranquils, més carinyosos, parladors, amables... Descripció que confirma que la tecnologia mòbil ens produeix ansietat, ens distreu, ens roba l’atenció i que, quan no la tenim, guanyem en temps, en pausa i en cura del nostre entorn. Quan no el mòbil no hi és, la família i l’entorn pròxim prenen la centralitat". "Sorprèn fins i tot –afegeix– veure com algunes joves guanyen en autonomia i aprenen a anar segures pel carrer sense mòbil. Això és un benefici en autoestima i seguretat, ¡bravo!".
Notícies relacionadesMissatge en positiu
El portaveu d’Adolescència Lliure de Mòbil considera que el repte d’EL PERIÓDICO confirma la necessitat de retardar l’entrega del mòbil. "No ho fem bé, com a pares o mares, si donem un mòbil als 12, 13 o 14 anys", opina. Josep Matalí, cap de psicologia infantojuvenil de Sant Joan de Déu, en treu dues conclusions de pes. Una, que no es pot parlar d’addicció generalitzada al mòbil. L’addicció és un trastorn mental tipificat mèdicament. En el cas dels sis adolescents, se n’ha constatat un sobreús, no una addicció, constata Matalí. "Els treus el mòbil i es busquen la vida, la qual cosa demostra que és vàlida la recomanació que hem de desconnectar molt més". La segona és que el que més han trobat a faltar és comunicar-se per whatsap i, el més prescindible, les xarxes socials. "Els mòbils ens ajuden a comunicar-nos", apunta Matalí, que llança un missatge en positiu: "El gran problema és que hem deixat de pensar, però quan a algú li evidencies la realitat, afortunadament, constates que tenim una població molt sana".
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’