Yamal no és Déu
![Graffiti de TVBoys de los jugadores Lamine Yamal y Nico Williams en Glòries. Graffiti de TVBoys de los jugadores Lamine Yamal y Nico Williams en Glòries.](https://estaticos-cdn.prensaiberica.es/clip/95d4e332-f77f-4d67-b7e4-312ada05101c_alta-libre-aspect-ratio_default_0.jpg)
Graffiti de TVBoys de los jugadores Lamine Yamal y Nico Williams en Glòries. /
Lamine Yamal no és Déu, és un nano negre de gairebé 17 anys nascut a Catalunya, un joveníssim futbolista espanyol. Treure-li la pàtina de divinitat és, en aquest cas, necessari. Yamal no és una creença, ni un acte de fe, és una realitat aclaparadora i incòmoda per a aquells que es neguen a acceptar la quantitat d’espanyes que caben dins de l’Espanya que representa la selecció.
Deshumanitzar els joves racialitzats és el recurs més utilitzat per la dreta més rància d’aquest país per excloure’ls, criminalitzar-los i negar-los qualsevol oportunitat. Convertir el jove futbolista de la selecció en un nou Déu és elevar a categoria de miracle o de raresa el que aquest noi –precisament aquest noi– està aconseguint dins i fora del terreny de joc.
Yamal tampoc és migrant ni mena, però si no fos futbolista, si no estigués enlluernant amb el seu futbol i la seva gosadia al camp, si continués pilotejant a la placeta de Rocafonda, el seu barri de Mataró, li costaria desfer-se de l’etiqueta que comporta el seu aspecte físic i la seva classe social.
Perquè el racisme va d’això. D’etiquetar, de pressuposar, de sentenciar.
I ara resulta que, d’entre totes les etiquetes possibles, la que millor li queda a aquest jove futbolista és la de referent.
Tots volen ser Yamal. I és clar, a alguns els cou per sobre de les seves possibilitats. El portaveu de Vox a Andalusia, Manuel Gavira, s’afanyava a afirmar sobre el gol del jove que ens ha donat el passaport a la final: "Si no l’hagués marcat ell, l’hauria marcat un altre". Ja, però resulta que l’ha marcat ell i Espanya ha embogit amb el jove.
Això sí que és guanyar un partit, independentment del que passi a l’Olympiastadion de Berlín diumenge.
Notícies relacionadesLamine Yamal ha tornat els somnis a milers de joves que, més enllà del seu origen, el color de la seva pell o el pedigrí del barri on resideixen necessiten creure en algú normal que fa coses extraordinàries.
Creuen en ell perquè no és Déu, és només un nano de gairebé 17 anys que juga a futbol.
Ja ets subscriptor o usuari registrat? Inicia sessió
Aquest contingut és especial per a la comunitat de lectors dEl Periódico.Per disfrutar daquests continguts gratis has de navegar registrat.
- "Trucar a la Urbana és inútil"
- Carnet de conduir La DGT avisa: s’acosten canvis per als més grans de 65 anys
-
Ofert per
- Crisi interna Bosch recolza una tercera candidatura en la carrera per liderar ERC
- Una lesió preocupant El misteri del turmell que no es cura
- LA FOGUERA Déus paralímpics
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «És imprescindible que l’alta velocitat arribi a l’aeroport de Girona»
- Sílvia Paneque: «Encarir l’aigua permetria noves infraestructures hídriques»
- Entrevista amb la consellera de Territori i portaveu del Govern Sílvia Paneque: «Aprovarem el pla d’habitatge de tot el territori abans de final d’any»
- LA GRAN CITA NÀUTICA Les semifinals de la competició de vela es decidiran ‘in extremis’